När jag säger att jag inte minns den dagen, så ljuger jag inte.
Jag önskar jag gjorde det, men det gör jag inte.
Det är konstigt hur det fastnar.
Saker man inte tycker är viktiga. Inte ens då de händer.
Ibland fastnar sånt. Ibland försvinner det viktiga.
Det försvinner fullständigt som om det aldrig har hänt.
Jag minns inte den dagen.
Men jag kan berätta allt om då jag var fem och pappa gav mig en glass.
Jag minns vilken smak den hade. Det var tuggummismak.
Jag kan berätta allt om kvinnan som räckte mig glassen.
Hennes hår var eldrött. Jag har aldrig sett något liknande.
Jag minns det som om det var i dag, men jag minns inte den dagen.
I varje fall inte det som de vill att jag ska minnas.
Jag minns att det var den första riktigt varma vårdagen.
Jag minns hur solen värmde min nacke.
Det är allt.
En annan sak som har fastnat, är något en vän sa till mig:
"Du måste tro på att livet är mer än summan av dess delar, grabben. "
Jag minns till och med "grabben".
Men när jag tänker på det, slår det mig alltid:
Tänk om man inte får delarna att passa ihop?
Vänta lite.
Kom in.
-Hur har du det, Beck? -Bra. Jag har det bara bra.
-Hur har du det, pappa? -Var är Ryan?
Jag sa det till henne nyss. Jag tror inte hon lyssnar på oss.
Jag tycker inte att jag sjöng lika bra som de andra.
Och absolut inte som Kate.
Det är en bra erfarenhet. Du har aldrig sjungit i en musikal förr.
Det var första och sista gången. Det är hemskt.
Man sitter och äter soppa, och plötsligt bryter man ut i sång.
"Jag äter soppa."
"Soppa, soppa, soppa."
-Och så ska det låta naturligt. -Jag älskar din röst.
Det skulle du säga även om jag lät som en hä xa med lungcancer.
-Gör det nåt? -Nej, självklart inte.
Skit.
Julie Pollard, det här är Tim Wallace från Iowas dramainstitut.
Jag undrar om vi får se dig till hösten.
Du kan ju ringa i morgon.
Ring och säg att du tar Angelo State. Du har väl skickat bekräftelsen?
Jag har ett par dar på mig än. - De ringde och sa att bilen var klar.
-Vad var det för fel? -Det sa de inte.
Det låter lovande.
Hallå? Ta det lugnt, Harry. Jag förstår inte vad du säger.
Vad är det som har hänt?
Nej, jag kommer genast.
Lee?
Hej, mamma.
Är allt som det ska?
Jag tror att jag har begått ett misstag.
-Ser du nyheterna, chefen? -Ja, jag måste ju följa med.
De säger att den misstänkte är 16 år. S. F. K.
Jag slår vad om att han är i ditt klassrum i morgon.
Man kan inte ge en förståndshandikappad 20 knivstick-
-utan att hamna på sluten avdelning.
Hade det varit annorlunda om det bara var 19?
-S. F. K., chefen. -Sjuk, förbannad kille.
-Kan den spela musik? -Vad?
Eller har ni en vanlig radio för att lyssna på musik?
När ni står och väntar på att nån ska köra för fort-
-kan ni väl höra lite musik för att fördriva tiden.
Det var inte han. Jag måste bara få prata med honom.
Det är besökstid varannan söndag, från 12 till 16.
Snälla?
Bara en minut. Snälla. En minut.
Jag kan inget göra, så du måste vända om.
...grep den förmodade gärningsmannen tidigare i kväll.
Leland Fitzgerald! Var det du som gjorde det?
Har du någon kommentar? Varför gjorde du det, Leland?
-På grund av sorgen. -Vilken sorg? Vems sorg?
Er sorg.
Vi är snart tillbaka.
Visa mig era händer. Framåt.
Mina herrar, då går vi.
-Var det portföljen? -Ja.
God morgon. Får jag låna ett frimärke?
Låt mig se.
Jag har just börjat, så jag vet inte var allt finns.
Jag ska betala min telefonräkning, annars hamnar jag bakom galler.
Räkningar måste betalas. Jag förstår.
Här är de.
Tack. Jag heter förresten Pearl.
I morgon är en formalitet.
Domaren skummar igenom fallet och skickar tillbaka dig hit.
Därefter kommer prövningen och avkunnande av domen.
Var nu lite samarbetsvillig. Du åtalas för överlagt mord.
Om du ställs inför rätta, riskerar du dödsstraff.
Eller om du har tur, livstid.
Inser du vad det betyder?
Jag är ingen idiot, Charlie. Hela livet i fängelse.
-God morgon. -Vad sa jag, chefen?
Avdelningens nästa kändis.
Leland P. Fitzgerald som mördar efterblivna ungar.
Unge, Ben. Singular.
-Gissa vem hans far är. -Jag satsar 50 dollar på Satan.
-Albert Fitzgerald. -Det är inte sant.
-Jag var nära. -Vad är det med Fitzgerald?
-Han är alkoholist, kvinnohatare... -Han kan skriva.
-Han är föraktlig. -Han är en idiot. Än sen?
Man bedömer inte en författare utifrån hans liv, utan hans arbete.
FÖRFATTARES SON INBLANDAD I MORD
Ursäkta, frun?
-Får jag se er tidning? -Naturligtvis. Finans eller Kultur?
Jag nöjer mig med framsidan, tack.
Ursäkta mig. Ursäkta att jag stör, men är inte ni skådespelare?
-Det är vi väl alla. -Nej, en berömd skådespelare.
Ni vet, en filmstjärna. Jag känner igen ert ansikte.
Jag var med i Stanley Kubricks musikal om försupna pirater. Jag var Morgan.
Säg till när jag får låna framsidan.
Kan vi inte få ett bord i köket?
Vad sitter du inne för?
Du får inte stryk om du har gjort nånting sjukt-
-för jag vet redan att du har gjort nånting sjukt.
Jag? Jag sitter inne för att ha muddrat en kärring på State Street.
Nu vill alla sticka en penna i ögat på mig.
Men vita killar är väl inte med i gäng?
Inte vita killar som du som inte liknar Slim Shady.
Vita killar som du, är såna som har gjort nånting riktigt sjukt.
Det är okej.
Var vänliga och sätt er.
Ursäkta mr Madison i dag. Hans huvud bankar.
Har du druckit ditt billiga rödtjut igen?
-Sånt gör dig blind. -Tre dollar för två liter.
Det kunde jag inte säga nej till.
Du är ny i klassen.
-Vad heter du? -Leland P. Fitzgerald.
Mr Fitzgerald, mitt namn är Pearl Madison-
-och jag blir din lärare i historia, naturvetenskap, matematik-
-under lika många veckor eller månader som du stannar hos oss.
Pearly, när tar du med din dansös hit?
Så snart Miranda kommer hem från L.A. vill hon gärna träffa er.
Lögnhals.
Hej, mrs Pollard.
-Har du varit uppe hela natten? -Ja, det har jag väl.
Vill du ha eld?
Då mår jag inte så dåligt. Jag trodde att du också hade slutat.
Hur kunde han betyda så mycket för nån?
Hur kunde han betyda så mycket för den pojken att han skadade honom?
Mrs Pollard, jag vet inte vad jag ska säga.
Men du ska veta-
-att om det är nånting jag kan göra, så säg bara till.
Tänk inte på det, min vän.
När man ser ut över Venedig i dag, ser stan precis...
I Venedig är det väl bara floder och sån skit?
Ja, kanaler och sån skit. Man får inte köra bil på ön.
-Man kan höra fotsteg. -Ursäkta?
Eftersom det inte finns bilar, hör man fotsteg när man går där.
Pearly, hjälp mig lite.
Jag har en teori om att självmordssiffran i Venedig är låg-
-för om man hoppar från ett hus, hamnar man ju i vattnet, eller hur?
Vi utvecklar din teori i morgon.
Lektionen är slut, pojkar. Lägg böckerna på katedern.
Var har du varit, B?
Jag undrar om jag kan behålla den och skriva lite i min cell?
Du får inte ta med nånting härifrån, men den ligger här och väntar på dig.
Jag är avundsjuk. När var du i Italien?
Min pappa bor i Paris, så ibland reser vi tillsammans.
Vi ses väl i morgon.
Det var du som dödade den efterblivne ungen, va?
Var det djävulsdyrkan, eller nåt?
Vad har hänt med din hand?
Jag skar mig.
Om du vill begå självmord, kan jag rekommendera magen.
Jag ville bara veta hur det kändes.
Det gjorde säkert ont.
Du skulle ha frågat mig och besparat dig besväret.
LELAND P. FITZ GERALDS FÖRENTA STATER
JAG VET VAD DE VILL HA UT AV MIG.
Boken i byxorna. Pennan i strumpan.
-Tack. -Det är bra att nån orkar skriva.
Pearl, får jag ställa en fråga?
-Om ditt namn? -Undrar du över mitt namn?
-Tycker du om basket? -Ja.
På 70-talet hade Knicks Earl Monroe, vars smeknamn var "the Pearl".
-Earl the Pearl? -Precis.
Mina föräldrar bodde i Queens. Mamma var dansare.
Hon avskydde sport, men pappa släpade med henne till en match.
Det visade sig vara Earls kväll. Han var otrolig. Han gjorde 33 poäng.
Efter matchen pratade min mamma om att matchen var som en dans-
-för hans rörelser var som poesi.
Låt mig vara!
Då jag var barn, var det vad jag fick höra av historien.
Men en jul för ett par år sen, spelade jag och pappa basket-
-och då fyllde han i luckorna. Efter matchen åkte de till Queens.
Lyckligtvis slapp jag höra detaljerna-
-men kondomen sprack och nio månader senare: Oj då.
Här kommer Pearl.
Lita på mig. I strumpan.
Jag vet vad de vill ha ut av mig. De vill ha en orsak.
Något de kan knyta ett rött band om och begrava på bakgården.
Begrava så djupt att det är som om det aldrig har hänt.
De vill att jag ska säga att jag är ledsen över det.
Att det är min mammas eller kanske min pappas fel.
Eller att det var på grund av en film eller nåt sånt.
Eller kanske skyller jag på nån flicka.
Inte ens då du var liten? Undrade du aldrig om änglar fanns?
Kanske då jag var liten.
Min mormor dog då jag var jätteliten.
Varje gång jag stal godis eller bråkade med mamma-
-eller pillade på mig själv eller nåt sånt, mådde jag illa.
Jag såg henne hänga högt uppe och rynka pannan och se ner på mig.
Jag tror inte de rynkar pannan. Jag tror de ser efter oss.
Du vet, som skyddsänglar.
De ser efter oss och ser till-
-att det inte händer oss nåt och att det går bra.
Hur kommer det sig då att det oftast inte går bra?
De är kanske lata.
-Vad är det? -Det låter kul. Lata änglar.
Jag tänker på feta killar med vingar, som dricker öl och spelar dart.
Du ska vara min skyddsängel, Lee.
Du ska sväva över mig och se till att allting går bra.
Ditt hår doftar som jordgubbar.
Det är mitt schampo, dummer. Inte mitt hår.
-Jag gillar det ändå. -Jag menar det.
Säg att du alltid kommer att vara där.
Ibland kommer jag att vara nån annanstans.
Säg bara att allt kommer att bli bra.
Jag kan ju inte se till att allt ska bli bra.
Jag vet.
Ibland säger man sånt som inte helt stämmer-
-för att man önskar att det ska vara så.
Det är kanske bra nog.
Säg nu bara att allt kommer att ordna sig, visst?
Kan du inte viska det i mitt öra?
Det ordnar sig.
Om de förlänger turnén, måste du ju stanna där.
Självklart måste du det.
Jag gillar det inte, men jag förstår det.
Det är vatten, Miranda.
Nej, det är vatten. Hör själv.
Härligt H2O.
Nej, det går bra med skrivandet.
Sanningen?
Sanningen är att när jag sätter mig för att skriva-
-tror jag att jag hittar på nånting nytt-
-men det blir bara en ny vinkel på nånting gammalt.
Jag har skrivit om boken i tre år, och jag får den ännu inte utgiven.
Tack, älskling.
Men man är ingen riktig författare om inte folk läser ens skit.
Du, Miranda ...
Jag är glad för din skull. Det är jag verkligen.
Det är kanon. Det är toppen att det går så bra för dig.
Det kanske är din stora chans-
-och när den erbjuder sig ska du gå till den som en galen hund.
Det förstår jag.
Det skulle bara vara lättare om du var här.
-Varför gjorde du det, Leland? -På grund av sorgen.
Förbindelsen mellan de två är oklar. Vi återkommer.
Jag minns då våra liv var ovanliga och elektriska.
Då var vi uppfyllda av något som påminde om eld.
Men nu vaggar vi till en annan rytm.
Lever våra liv utan mening, till och med utan hopp.
Tidens gång märks bara av förlust.
Förlust av ett jobb. Förlust av en bil.
En son.
Hej, Beth.
Hur är det?
Vad? Ursäkta, vad sa du?
Jag frågade hur det var?
Med tanke på den där killen, va?
Han verkade besvära dig.
Tänk inte på det. Det händer ofta. Det är nog uniformen.
Vi ska ha den i skolan och den måste vara enkel.
Meningen är att man inte sticker ut-
-men jag tror bara att den gör gamla män kåta.
Är det en katolsk skola?
Nej, snarare det motsatta. Det är för dem som har problem.
Vad för slags problem?
-Alla möjliga problem. -Vad är ditt problem?
Kom du fram för att fråga ut mig om mitt skitliv?
Nej, jag kom för att jag trodde att han besvärade dig.
Och för att jag tyckte att du var söt.
Folk säger aldrig "söt" nuförtiden.
Man säger att saker, alltså flickor och sånt-
-är vackra eller fina.
Men jag tycker om "söt". Det låter gulligt.
Det är ett läckert ord.
Tack för att du sa att jag var söt.
Jag heter Leland. Leland P. Fitzgerald.
Becky. Becky Pollard.
Jag anklagar inte Becky.
Jag borde väl vara ledsen över det som hände mellan oss.
Jag borde gråta och sånt.
Men jag är rätt säker på att jag har gråtit mina sista tårar.
Sist jag grät var på mormors begravning.
Det har också fastnat.
Jag minns en annan kille, han var visst min kusin-
-som satt så artigt med händerna knutna i knät.
Jag trodde att man skulle vara sån, och han skulle inte se mig gråta.
Men tårarna kom ändå.
Då upptäckte jag att tårar inte kunde väcka döda till liv igen.
Det är en annan sak man bör veta om tårar.
De får inte nån att älska en igen.
Det är Beck.
Det är samma sak med böner.
Undrar hur mycket av sina liv som folk slösar bort på att be till Gud-
-för att få honom att göra det som har hänt ogjort.
Djävulen är vettigare än Gud.
Jag kan förstå varför folk vill ha honom i närheten.
Det är bra att ha en syndabock för synder man begår.
-Vad är det? -Inget.
Det går bara lite snabbt.
Jag säger inte att det är dåligt.
Jag brukar bara inte göra så här.
Speciellt inte med nån från jobbet.
Hur lång tid tar det normalt för dig att förföra en kollega?
-Jag har inte förfört dig. -Inte?
Kom igen. Du är vacker.
Du är mer än det. Du anar inte hur vacker du är.
Du är livsfarlig.
Jag har inget att sätta emot.
-Stannar du ett tag, eller... -Jag stannar.
Schyst.
Det är jag glad för.
För jag har en sån lust att kyssa dig.
Jag vill väldigt gärna kyssa dig för att säga det rakt ut.
Får jag kyssa dig?
Jag har saknat dig.
Jag saknar dig alltid.
Är du författare?
Man är inte författare förrän folk läser ens skit.
Jag försöker bli författare.
Vad skriver du om?
Har du hört talas om den där pojken? Som stack ner den efterblivne ungen.
Ja.
Honom ska jag skriva om.
Jag ska skriva en bok om Leland P. Fitzgerald.
Kanske finns Gud för att folks synder gör dem rädda.
De tror att Gud och Djävulen sliter i dem från varsitt håll.
Och de vet aldrig vilken sida de hamnar på.
Ibland är du en riktig knasboll.
Apropå knasbollar Det här är min lillebror, Ryan.
-Sjung en sång. -Hej då, Ryan. Vi ses i morgon.
-Trevligt att träffas. -Sjung en sång.
Han säger i princip inte annat, men titta här.
Imse Vimse Spindel klättrar uppför trån ...
Då man börjar sjunga blir han arg.
Du vet inte vad du vill.
Kraftmätningen förklarar väl-
-varför folk som vill göra gott, ändå gör ont.
Försök inte med det där unga existenser-skiten på mig.
Varför ska det göras undantag i hans fall?
Jag vet att du vill att alla ska behandlas lika.
Men den här killen är annorlunda. Det kan inte förnekas.
Vi har aldrig sett ett fall som hans. Det har ingen.
Mitt svar är och kommer fortsättningsvis att vara : Nej.
Du ska inte träffa minderåriga utanför klassrummet.
-Är det förstått? -Fullständigt.
Din advokat...Charlie, eller hur? Han har förklarat allt för dig.
Du behöver inte försvara dig, eller säga nånting.
Jag ska inte försvara mig. Jag säger bara att jag gjorde det.
Om du gör det, åker du härifrån på två röda.
Och jag vill inte bli av med dig ännu.
Jag vill veta vad dina "förenta stater" går ut på.
-Var inte din flickvän i Los Angeles? -Det är hon.
-Hur förklarar du då lukten? -Vilken lukt?
Lukten av flicka.
Kan du åtminstone fundera på det jag sa?
Ja. Jag funderar på mycket.
Hej, mr Pollard. Jag är Leland. Beckys vän.
-Vad har hänt? -Han cyklade genom en buske.
Jag bad honom låta bli, men han fortsatte bara.
Låt mig titta på dig.
Om vi inte åker på tio minuter... - Hej, var är Becky?
-Vad har han gjort? -Han har förstört ärmen.
-Sjung en sång. -Jag byter om på honom.
Jag tror inte han ville förstöra nåt.
Han var nog bara tvungen att göra det.
-Tack, för att du följde honom hem. -Vi har följts hem ett tag.
Har du pratat med Becky i dag? Sa hon vart hon skulle?
Jag väntade på henne efter skolan, men hon dök aldrig upp.
Hon ville nog inte träffa mig i dag. Men jag kan följa Ryan hem.
Jag tycker faktiskt han är rolig.
Vill du ha skjuts hem? Allen är på väg till basebollträning.
Han skjutsar dig nog gärna.
Tack, mr Pollard.
-Åker du till jobbet? -Nej.
Jag menar...om en stund. Det är ett par saker...
Låt honom vänta utanför. Vi ska bara kolla ingången.
Stanna här.
Kom då, grabben.
-Var det allt? -Ja, ers höghet.
Den minderåriges avsaknad av straffregister och fina betyg-
-är irrelevanta på grund av åtalets grova karaktär.
Och jag avvisar begäran om att överlämna honom i moderns vård.
Har du något att tillägga, unge man?
Nej, ers höghet.
-Bor du hos familjen Pollard? -Jag förstår det verkar konstigt.
-Nej. -Tycker du inte det är konstigt?
Det var inte det jag tänkte på.
Jag tycker det är konstigt ibland.
Min mamma dog förra sommaren i en bilolycka.
Och pappa står närmare Tanya. Min storasyster.
Han står närmare henne, så han brydde sig inte att jag flyttade.
-Vi ska till Goldencrest, va? -Du kan släppa av mig vid skolan.
Det är inget besvär att köra hem dig.
Mr Pollard sa att du skulle på basebollträning eller nåt sånt.
Nej. Jag slutade förra veckan.
-Varför slutade du? -Jag spelade så dåligt.
Jag kunde inte koncentrera mig. Det har varit en jobbig tid.
Julie och jag åker till ASU nästa år. Då börjar jag kanske om igen.
Då kanske allt lugnat sig.
-Är det portföljen? -Ja.
-Tack. Det var snällt av dig. -Jag får ju billetterna.
Tredje match. Under med 0-2. Det är inte mycket.
Suns går aldrig vidare från en inledande runda.
Om Marbury får träff på bollen och vi spelar snabbt. De är ju bra.
-Du har också fallit för honom. -Vad menar du?
Det är svårt att förstå att ungarna har gjort det de faktiskt har gjort.
Men med honom är det ännu svårare. Han gör inte en fluga förnär.
Han är absolut fascinerande.
Du är författare. Du sätter ord på saker och ting.
Det är precis vad jag har tänkt.
-Har du nånsin läst Frost? -Jag vet vad du vill.
Jag tycker bara att du ska ha nån att prata med.
-De ville detsamma i rätten. -Och vad är det då?
Du vill ha en orsak.
Men det kanske inte finns nån.
Det kanske bara var nåt som hände.
Ursäkta mig?
-Har inte matchen börjat? -Vilken match?
-Kan du byta kanal? -Visst.
Det gör mig så nedtryckt.
-Jag tycker om titeln. -Det betyder inte jag är president.
Det är mest på skämt.
-Vad skriver du om? -Mitt intryck av världen.
-Vad är ditt intryck av världen? -Den är full av möjligheter.
Det goda finns i rikliga mängder. Du då?
Jag tror att man kan se den på två sätt. Det ena är som du beskrev-
-där livet är okej och man inte ser det som är fel.
Vilket är det andra sättet?
När man ser vad som verkligen finns.
Sorgen?
Har du nån aning om vad han menade med det?
Han sa inte så mycket.
Då jag kom hem sa han bara att han hade begått ett misstag.
Jag såg hans hand och körde honom till sjukhuset.
Han sa inte ett ljud på vägen.
Den finns alltid där.
Ä ven när det ser positivt ut.
När barnen leker, kärleksparen kysser och sånt.
Den finns där hela tiden, men för det mesta överser folk den.
Vad är "den"?
Vad är det de inte ser?
Att allting hela tiden försvinner.
Hur folk håller på att dö inuti. Hur sorgsna alla faktiskt är.
Och när du ser att det är så blir du då sorgsen?
Jag känner inget.
Märkte du nånting ovanligt med honom?
I dag?
-Då han hälsade på dig. -Inte det minsta.
Sen han kom tillbaka, från det att jag hämtade honom på flygplatsen-
-har nånting varit fel med honom.
Jag trodde att ni två kanske hade bråkat.
Nej. Han är kanske bara ledsen för det där med tjejen.
Ibland fungerar ett förhållande inte, utan att det är nåns fel.
-Det är en mycket mogen inställning. -Jag vet inte.
Låt höra. Hur är din tjej?
Miranda? Hon är fin.
-Jag menade den andra flickan. -Det var bara nåt som hände.
Skulle Miranda bli sårad om hon fick veta vad som har hänt?
Ja.
Varför gjorde du det då?
Hon får inte veta det.
Och då är det okej?
Miranda har varit borta länge.
Jag är inte säker på vårt förhållande. Jag är ju bara människa.
Det är lustigt att folk bara säger det när de har gjort något dåligt.
Folk säger aldrig : "Jag är ju bara människa"-
-efter de har räddat ett barn ur en brinnande byggnad.
-Tack för skjutsen. -Det var så lite.
Du, Leland?
Det är en sak jag måste berätta om Becky.
Du vet väl varför hon går i specialskola?
Hon sa att hon hade problem.
Frågade du inte vad det var?
Jag trodde hon skulle säga det om det var viktigt.
Det var droger.
-Du måste inte höra det. -Berätta det bara.
Hon träffade en kille. En äldre kille vid namn Kevin.
Han är runt 20.
Han säljer droger.
Hon stack med honom förra året och det blev riktigt struligt.
Mrs Pollard var tvungen att hämta henne därifrån.
-Vad är det? -Kevin släpptes i dag.
Kvittot kommer snart, så jag hämtar bilen under tiden.
-Hur mycket blev det? -Jag tittade inte ens.
-Vilket datum är det? -Den 24:e.
Julie väntar in i det sista. Har du skickat in din bekräftelse?
Ja, men jag vet inte...
Hon är kanske inte säker än.
Jag vet inte.
Hon kanske bara vill försäkra sig om att det är bästa stället för henne.
Jag såg häromkvällen hur du höll om henne.
Hur du ser på henne när hon sover.
Ta hand om Julie åt mig.
Jag vill inte mista henne också. Hon är det enda jag har kvar.
Titta på solskenet. Jag minns inte hur det kändes.
Vad gjorde du för att komma hit?
Jag var på fel ställe vid fel tidpunkt.
Är det olagligt?
Om man är en 1 7-årig svart kille med afrohår, så är det så.
Vi ses på lektionen, djävulspojke.
Leve Satan.
Svara nu. Pearl.
Jag vet att du sitter med en flaska vin och ser basket.
Jag ser dig.
Visst.
Jag saknar dig och vill träffa dig snart.
Jag tänkte att du kanske ville hälsa på.
Jag vet att det inte var en del av planen, men...
Kan du kolla namnet Martin Angle?
Vänta lite. Kan du kolla David Stith?
Ursäkta. Jag har ett till. Edgar Pinkerton.
Har du det? Kan du berätta vilket rumsnummer...
Nej, det går bra.
Finns det en bar på hotellet?
Ursäkta? De vill inte servera mig en fatöl när jag är själv.
Får jag säga att jag dricker ihop med dig?
Skönlitteratur eller annat?
Skönlitteratur.
Sätt dig, men du skulle ha kollat baren.
De har inget på fat här. En drink?
Tack, gärna.
Jag är ledsen att jag tränger mig på. Jag har läst allt du har skrivit.
Tydligen även "Edgar Falling".
Du vet att jag inte är bög, så jag vill inte knulla med dig-
-och du har väl hört att jag är en idiot-
-så jag vill inte läsa din passionerade första roman-
-och ge den till min förläggare.
Jag jobbar i ungdomsfängelset där Leland sitter.
-Hur klarar han det? -Fint.
-Han sitter i isoleringen. -Kan du fixa ett besök hos honom?
Sånt bestämmer inte jag. Jag undervisar bara.
-Det är besökstid nästa söndag. -Tror du inte att jag vet det?
Var det han som gjorde det?
Jag får inte prata om det utanför fäng ...
Har han sagt nåt till dig?
Han säger att det var han.
Men jag vet inte varför. Det vet han visst inte själv heller.
Din son är väldigt likgiltig. Han är ointresserad om sitt eget öde.
Ointresserad av sitt eget öde.
Om du tror att jag kan ge dig insikt i Lelands liv, misstar du dig.
Jag har ingen speciell plats i min sons hjärta.
Du flyttade till Paris. "America's Too Loud", 94-95?
-Så då var Leland... -Kronologi är inte min starka sida.
Var han arg för att du flyttade?
Jag är inte så bra på att värdera folks känslomässiga reaktioner.
Jag håller inte med. Jag har läst dina böcker.
-Det har jag också. Det hjälper inte. -Han besöker dig ju än.
Han säger att han är där ett par gånger per år. Hur är besöken?
-Kapitel två, va? -Ursäkta?
Fiktion. Du är inte här på grund av osjälvisk uppoffring för min son-
-eller din beundran för mina verk.
Du är här för att du har fått nys om en bra bok, och jag är kapitel två.
Jag vill skriva om din son, men inte utnyttja honom.
Det är ingen skillnad. Lycka till med din roman.
Jag kanske plockar ner den från hyllan på affären nån dag.
Jag har faktiskt inte träffat min pappa sen jag var sex.
Jag trodde du reste med honom.
Han har skickat flygbiljetter varje vinter och vår sen jag var tolv.
Men du har aldrig åkt till Paris?
Jag har faktiskt inte pratat med min pappa sen han reste.
Ibland skickade han pengar på min födelsedag och sån skit.
Ett år bestämde han att han ville ha besök till jul.
Men jag skulle först till New York för att ta mig till Paris.
Väl framme bestämde jag mig för att stanna i New York.
Jag berättade för pappa att det var en elektricitet i luften-
-och att jag ville stanna där. Och det gick bra för honom.
Han sa till och med att det var bra gjort av mig.
Då jag kom fram hittade jag inget hotell.
Ingen ville låta mig få ett rum. Det vågade de inte-
-men det besvärade dem inte att skicka ut mig på gatan.
Jag bestämde mig för att gömma mig och hittade en bio.
Efter första filmen satte sig en familj bredvid mig.
Jag tror att pappan såg mina stora väskor.
Han kom med en löjlig kommentar om att jag hade flyttat in.
Jag berättade hur jag hamnat i New York, och mamman reagerade.
Hon heter Angela, men då kallade jag henne mrs Calderon.
Hon sa att jag kunde bo hos dem över julen, om jag hade lust.
Jag sa att det lät bra.
Man såg att deras hem var värt en förmögenhet.
Deras dotter var rätt snobbig, men helt okej.
Hon försökte hela tiden kyssa mig, men det var inte min grej då.
De var så rara mot mig, speciellt mrs Calderon.
Jag älskade att se henne i ögonen.
Det var som om de avspeglade hela stans elektricitet.
Jag kände mig inte det minsta ensam när hon var i närheten.
Hon fick mig att känna som om allt skulle ordna sig.
Eller att du inte kunde se det som var fel.
Då min pappa skickade mig ännu en biljett på våren-
-tänkte jag att jag kunde åka tillbaka till New York istället.
Men biljetten var till Italien.
Pappa sa jag skulle flyga till en ny plats varje gång och se världen.
-Det var vår hemlighet. -Vart åkte du senast?
Pappa sa att jag skulle se New York på våren.
Hälsade du på familjen Calderon?
Hände det nånting?
Det är en stor stad. Det händer alltid nåt i New York.
-Var är hon? -Vem? Och vem är du?
-Allen? -Kom, så åker vi.
-Vart ska vi? -Klä dig. Jag kör hem dig.
Hör här. Jag vill inte spöa dig.
Men det här går inte. Det är mitt hem.
Jag vet inte vem fan du är, och det vill jag för helvete veta.
Sluta!
Vet du vad du gör mot hennes familj?
-Rör det dig? -Sluta!
-Sluta sparka honom! -Du förstör hennes familj!
Sluta!
Din förbannade knarkare!
Din dumma jävla knarkare.
Jag vet faktiskt inte hur man definierar kärlek.
Man känner i sitt hjärta om man älskar nån.
Men det sitter inte i hjärtat.
Det sitter på tungan. Det är ett ord, inget annat.
Sa du till Becky att du älskade henne?
Sa hon att hon älskade dig?
-Men hon gjorde väl slut med dig? -Jag är inte arg på henne.
-Jag var aldrig arg på henne. -Du har rätt att vara arg.
-Varför då? -Du är ju bara människa.
Du är väl en människa?
Om du säger det.
Tack för det du gjorde i dag.
Det är en sak vi måste prata om.
Jag vet att det inte är den bästa tidpunkten, men ...
Jag har hittat brevet.
Jag har hittat brevet till I owa.
Om du har ändrat dig, så förstår jag det.
Men varför sa du inget till mig, eller frågade mig eller nåt?
Men det gör inget.
Jag kan följa med dig dit och söka in nästa termin.
Det handlar inte om var jag går skola, utan om oss.
Du vet vad jag tycker-
-så säg det du vill säga. för jag har inget att säga.
Vi borde kanske inte planera att åka iväg tillsammans.
Betyder det att vi inte ska det?
Jag älskar dig, Allen, men ...
Vi har varit tillsammans så länge. Vi har varit så nära varandra-
-som om vi vore gifta sen du flyttade in. Vi är så stadgade.
Ursäkta att jag stör, men jag vill att vi ska prata om i morgon.
Vi kommer snart.
Det känns bara inte rätt längre.
Det kanske bara har varit-
-för mycket, för snabbt, eller också har vi förändrats.
Nej, jag har inte förändrats. Det har jag inte.
Då har jag förändrats och det jag vill.
Jag vill inte att du ska följa med mig till I owa.
Jag är ledsen.
Vänta, Julie!
Julie...
Här är en definition:
Kärlek är nån som man inte kan sluta tänka på.
När hon är det första och det sista man tänker på var dag.
Det kanske inte finns i ditt hjärta, men i ditt huvud.
Tänker du på Becky?
Hela tiden.
Du ska inte vara orolig. Jag lovar.
När du väcker mig mitt i natten för att säga-
-att jag inte ska vara orolig-
-verkar det som om jag faktiskt borde vara orolig.
Jag ville bara se ett bekant ansikte.
Jag ville bara ha nån att prata med.
Klockan två på natten?
Jag är ledsen för att jag inte kom i dag-
-men det kom nånting i vägen, och jag kunde inte...
Du är väl min skyddsängel? Jag kan väl räkna med dig?
-Älskar du den där killen? -Nej.
Var inte rädd för att berätta sanningen för mig.
Jag vet inte.
Vet du inte?
Nej.
Förlåt mig. Jag är förvirrad och jag ...
Det var inte meningen att...
Vi kanske inte skulle prata förrän i morgon.
Jag ville bara träffa dig, för du är så snäll med mig.
-Men det räcker inte. -Du vet att det inte är så.
Jag behöver dig. Jag behöver dig verkligen.
Du har inget att oroa dig för. Lita på mig.
Ursäkta, vännen. Är allt som det ska?
Skit!
Hallå? Jag hörde inte telefonen.
Nej, han är i duschen.
Lugn, jag kan förklara.
Jag kan inte förklara, om...
Miranda? Nej, jag ska inte ljuga för dig.
Jag ska prata med dig, men på ett förnuftigt sätt.
Du har ta mig fan varit borta i tre månader!
Miranda? Låt mig förklara, för helvete.
-Knullade du henne? -Leland, sluta nu.
-Jag vill veta om du gjorde det. -Det har inget med det här att göra.
-Vad är det här? -Ett samtal.
-Det är mest jag som pratar. -Jag försöker hjälpa dig.
Det är kanske jag som hjälper dig.
Det är inte jag som gjort fel, Leland.
Det betyder inte att du gör rätt.
Det har jag aldrig påstått.
Du sa att du bara är människa.
-Det förklarar det ju. -Jag är ett svin. Är du nöjd?
Och du ville.
Du ville knulla den andra tjejen.
Ja, jag ville.
Jag ville det.
Jag kan inte förstå varför det är fel att jag frågar om det.
Vi pratar ju bara, va?
Vi åkte hem till mig.
Det var ett meddelande på telefonsvararen från Miranda.
Det hade varit jordbävning i L.A. och hon var skräckslagen.
Och istället för att ringa upp min flickvän-
-satte jag på en annan tjej.
Jag vet att det var fel, men jag gjorde det ändå.
Vet du var som är konstigt vid jordbävningar?
Vid jordbävningar drar folk ut varandra från sammanstörtade hus.
De kramar varandra, för de har sett en liten flickas sko ligga på vägen.
Och ett par dagar senare har de glömt allt om det.
-Det bevisar att människan är god. -I alla fall när det är jordbävning.
Folk begår misstag.
Folk kan göra fel.
Vi gör fel, Leland. Ä ven med de bästa intentioner-
-har de flesta inte styrkan att göra goda gärningar hela tiden.
Det kanske är så.
-Vad hände med Becky? -Jag anklagar henne inte.
-Du tror att det är därför. -Det här handlar inte om orsaker.
Jag har precis sårat nån och jag mår skitdåligt.
Det känns lättare att veta att du också strular till det ibland.
Hon gjorde slut med mig för att vara med den andre killen.
Jag vill ju inte såra dig.
Så låt bli.
Ibland fungerar det inte, utan att det är någons fel.
Det är skitsnack.
Det är hennes fel. Hon ljög för dig.
Så ser jag det inte.
Förlåt. Jag blir förvirrad. Jag är inte som du är.
Du säger att det sårar dig, men det verkar inte bekomma dig.
Vid en tidpunkt blev du arg.
-Visa mig då. -Hur då?
Du sa och gjorde saker som inte betydde något.
Det förändrade inget, men du gjorde det ändå.
Ska jag skrika åt dig?
Slå dig? Är det så jag ska göra? Betyder det något?
Jag älskar dig.
Vad mer kan jag säga?
Inget jag säger förändrar något, för du är kär i en annan.
Jag vill inte vara en som gör så.
Vad? En som alla andra?
Det kändes inte trevligt.
Men det var väl trevligt att vara förälskad i henne?
Så är uppgörelsen.
Kärleken är härlig, för man vet hur det är att få hjärtat krossat.
Hur det känns att vara ensam.
Jag sa något tidigare som egentligen var en lögn.
Om vad?
Om att jag inte riktigt känner något.
För det mesta stänger jag det ute, men ...
Och om du inte kan det?
Det skymmer mina ögon.
Jag ser inget annat än det.
Om några ungar spelar baseboll-
-ser jag bara killen som inte får spela-
-för att hans skämt är dåliga. Och ingen tycker de är roliga.
Eller jag ser ett förälskat par som kysser varann.
Jag ser dem bara som ett gammalt par-
-som är otrogna och inte kan se varandra i ögonen.
Och jag känner deras sorg.
Jag känner det säkert ännu mer, än vad paret eller killen gör.
Känns det så just nu?
För det mesta stänger jag ute det.
Kändes det så när du hade bråkat med Becky?
Jag vet inte. Kanske.
Då du kom tillbaka från New York?
Det spelar ingen roll.
Ä ven om jag berättar det för dig och gör dig ledsen-
-förändrar det inget, för inget kan göras ogjort.
-Ursäkta, mr Pollard. -Inte nu.
-Vi hoppades att ni ... -Jag ber er snällt.
-Jag respekterar er situation. -Tack för det.
-Men vi hoppades att ni skulle... -Att jag skulle vad?
Vi sörjer faktiskt. Är det en bra story?
Är min dotters tårar en bra story?
Vi har inte gjort något fel. Vi har mist ett barn.
Vi vill bara vara i fred. Hur svårt är det att förstå?
Vill ni ha en story, så prata med den där pojkens föräldrar!
Fråga hur de kunde uppfostra ett monster!
Det är de som har gjort fel!
Jag beklagar.
Jag ville bara ha det överståndet.
Det vet jag.
Men det kommer aldrig att vara över.
Det kommer aldrig att vara över för oss.
Tänker du nånsin att det här inte är klokt?
De tar ifrån en allt: Frihet, flickor och solsken.
För när vi kommer ut ska vi inte vilja dumma oss igen.
Men det får en bara att känna att man är pytteliten-
-och inte betyder någonting alls.
Och när man äntligen kommer ut-
-känner man sig inte som en människa längre.
Fan också, djävulspojken. De kan inte ens göra ett upplägg.
Det är viktigt för mig att hon vet att jag inte visste det.
Lova mig att berätta för henne att jag inte visste det.
Det lovar jag.
Elden vill träffa dig när du har tid.
Jag vet att jag är en idiot.
Det är väl det närmaste jag kommer en ursäkt, eller hur?
Ursäkta.
Har den där 2002:an gett upp till slut?
Töm den. Töm kassaapparaten.
-Töm den nu, för helvete! -Ja, ta det lugnt.
Det tar en stund.
Det är datorns fel, inte mitt.
-Stå stilla. -Lugn, jag står stilla.
Stå still.
-Jag har ingen väska. -Ge mig dem bara. Kom igen.
Tack.
Vad fan var det?
Det är bara byråkratitjafs, Elden.
Nej, det handlar om att du kör din egen show.
Du frågade och jag sa nej, och du säger bara :
"Dra åt helvete. Jag gör som jag vill. Fan ta Elden."
-Det handlar om en kille som ... -Nej, det handlar om en bok.
Apropå byråkrati, så låt oss se hur snabbt jag kan få dig sparkad-
-för att ha överlämnat klassen till en lekman-
-medan du roar dig med killen.
Jag tar ut dig från stängda. Anmäl dig i flygel A efter lunch.
Du övertar Bellseys klass.
Pearl, kan du göra oss en tjänst?
Jag har inte möjlighet att göra er någon tjänst.
Jag undrar om vi får gå ut och spela lite basket?
De flyttar mig härifrån.
De skickar mig till en annan klass.
-Du är tillbaka i morgon. -Nej.
Jag kommer att sakna våra samtal.
Jag försöker komma tillbaka. Jag vet inte om det är möjligt.
Det är inte upp till mig.
Jag sviker dig inte.
Jag hann inte berätta allt för dig.
Jag berättar om New York i slutet.
-Har du skrivit klart? -Jag vet inte.
Jag vill att du läser det.
Kanske hittar du en orsak där.
Kanske du får det att verka vettigt.
Om jag får det att verka vettigt gör detsamma.
Oavsett vad som har hänt, så är det oväsentligt nu.
Det viktigaste nu är vad som händer med dig-
-för det har du ett visst inflytande på.
Hör på Charlie. Gör som han säger. Han vet vad som är bäst för dig.
Det du gjorde var fel. Det vet du.
Du visar du kanske inte riktigt, men jag vet att du är medveten om det.
Du kan inte göra det ogjort, men ingen kan det.
Bara för att du gjorde fel, är det inte rätt att ge upp livet.
-Vänd dig om! -Upp med händerna. Stå kvar.
Lägg dig på marken. Långsamt.
-Vad är det som händer? -Vad är det här?
-Vi griper er son. -Han är inte min son.
Allen?
-Allen, vad är det här? -Förlåt, mrs Pollard.
Jag skulle bara lämna stan. Jag begick ett misstag.
Säg inget mer. Vi skaffar dig en advokat, vännen.
Du angav mig. Du sa till min chef att jag skrev en bok om Leland.
Att du försökte skriva en bok om Leland.
-Skulle jag låta dig utnyttja min son? -Nej, det är ju ditt jobb, va?
Du är bara här för att du har fått vittring på en bok.
Jag behöver inte en tragedi för att skriva en bok, din gam.
Jag kan skriva tolv romaner om ljuset här i baren.
Är det vad du antecknar?
Jag försökte hjälpa honom. Jag bryr mig om din son.
Du ska inte beskylla mig för att inte bry mig om min son.
Om du hade brytt dig om honom, hade du försökt träffa honom-
-istället för att skicka iväg honom.
-Vårt förhållande angår inte dig. -Det angår visst inte dig heller.
Jag vet att jag har begått vissa misstag i mitt liv, mr Madison.
Det är jag helt på det klara med.
Men jag kan skriva böcker.
-Du är patetisk. -Därför blir du aldrig nån författare.
Nej, därför är jag ingen idiot.
Får jag komma in?
Jag ville bara se hur du mådde.
Men du är väl arg på mig.
Men jag har inte gjort något fel.
Jag har bara begått en massa misstag.
Och...
...det vet jag.
Och det är jag ledsen över.
Men nu är det över.
Inga fler misstag.
Jag ska in på avvänjning igen-
-och den här gången blir jag ren, för jag vill bli ren.
Och jag svär...
Jag visste inte att Leland skulle göra nåt.
Snälla, säg att du inte tror att jag visste det-
-för om du tror det, så dör jag.
Du vet hur högt jag älskar Ryan.
Du vet hur högt jag älskade Ryan.
... och en huvudkanal kallad Grand Canal.
I flera århundraden fanns ingen bro över kanalen...
-Hur är det? -Hur är det med dig?
Det går. Flydde du fältet?
Gilmore står fortfarande i skuld till mig.
Har du lust att bränna de här?
Lägg av.
Skjut nu.
När en kille gör poäng tre gånger i rad, måste man passa honom.
Miranda, var snäll och lyssna.
Jag strulade till det.
Förlåt. Jag försöker inte förklara vad jag gjorde.
Jag vet att det var fel och jag ska inte komma med ursäkter.
Du ska bara veta att jag är ledsen-
-och att jag vill gottgöra det.
Det vill jag verkligen. Det svär jag på.
Jag flyger till dig, för jag vill göra det bra igen.
Jag vill göra det bra igen, för jag älskar dig.
Jag älskar dig så mycket.
Den är din.
Satan.
Hej, Allen.
Man kan se världen på två sätt.
Antingen ser man sorgen bakom allt. Eller så stänger man den ute.
Ens hjärta kan inte krossas, om man inte låter världen röra vid det.
Jag anklagar henne inte. Det var inte hennes fel.
Ett par dar efter det där med Becky fick jag biljetten till New York.
Jag såg fram emot att komma tillbaka till stan och mrs Calderon.
Jag hoppades att det skulle vara som sist.
Att jag kunde gå tillbaka till att vara barn igen.
Men så snart jag såg henne, såg jag att något hade förändrats.
Hon hade skilt sig.
Mr Calderon hade varit otrogen under nästan hela deras äktenskap.
Mrs Calderon sa att jag skulle kalla henne Angela.
Den kvällen berättade jag vad som hänt med Becky.
Jag minns precis vad hon sa och hon kallade mig "grabben".
Det händer vid olika tidpunkter, men det händer alla.
Det är det värsta med att bli vuxen.
Kärleksbekymmer. Erkännandet att det går fel för folk som en själv.
Men det är en del av livet.
Det verkar vara en rätt stor del.
Därför måste du tro att livet är mer än summan av dess delar, grabben.
Jag funderade på det, men det var obegripligt-
-och det verkade inte funka för henne.
Mitt hjärta blödde för henne, men jag visste att det inte hjälpte.
Jag ville göra något för henne, men det fanns inget att göra.
Det var inget jag kunde göra.
Det fanns ingen glöd i hennes ögon längre.
Kanske fanns den inte i hennes ögon, för att den inte fanns längre.
Ögonen avspeglade det som fanns, men nu var det sorg.
Jag började se den överallt.
Ansiktena var olika, men lika. Jag såg sorgen i dem alla.
Mitt hjärta krossades, och varje gång var som första gången.
Jag såg det i min mammas ansikte.
Jag såg sorgen över min pappa och hennes ensamhet-
-och att hon önskade att jag skulle vara lycklig.
Så är alla föräldrar.
De önskar det bästa för sina barn, men det blir alltid likadant.
Jag vet inte varför, men det var ännu tydligare hos Ryan.
Dagen efter jag kom hem, kom Becky inte och hämtade honom-
-så jag följde honom hem.
Nästa dag gick jag till hans klassrum.
Orden de lärde honom var saker man skulle hålla sig borta från.
Det var inte ord som "jordgubbar" eller "kyss".
Han tyckte om läraren.
Men hon log bara mot honom som man ler mot ett spädbarn.
Det slog mig-
-att oavsett vad han gjorde, skulle han aldrig få en sån flicka.
Han visste allt.
Han visste. Folk skrattade eller tyckte synd om honom.
Han visste det, men kunde inte göra något. Han var fången.
Jag kunde inte sova efter jag kom hem från New York.
Jag låg och tänkte på mrs Calderon och på Ryan-
-och det knöt sig i bröstet som om jag höll på att drunkna.
Det fanns så mycket sorg, och jag ville att den skulle försvinna.
När jag säger att jag inte minns den dan, så ljuger jag inte.
Jag önskar jag kunde minnas, men det kan jag inte.
Inte det de vill att jag ska minnas.
Herregud.
Det är över.
Det är över nu.
Det kanske verkar begripligt nu.
Det kanske finns en mening med allt det här.
Det kanske finns en orsak till allt det här.
Det kanske är nån som sätter ett rött band runt allt-
-så du kan begrava det på bakgården.
Begrava det så djupt att det är som om det aldrig har hänt.
Men inget...
Ingen orsak, ingen vrede, inga ursäkter, böner eller tårar...
Inget kan göra det som är gjort, ogjort.
Du kan inte göra det ogjort, men ingen kan det.
Bara för att du gjorde fel är det inte rätt att ge upp livet.
-Du vet väl att jag är ledsen för det? -Det vet jag.
Det gör ingen skillnad, men jag är ledsen över det.
Det värsta är vetskapen om att det finns gott i människan.
För det mesta ligger det djupt begravet.
Vi kanske inte har en gud för att vi fruktar det onda.
Vi kanske fruktar det goda.
För om det inte finns nån Gud, är det upp till oss att vara goda.
Så när vi gör något ont är det för att vi vill, eller måste.
Kanske det onda ska påminna oss om vad det goda egentligen är.
Vad gör du, din knasboll?
Kör runt.
Kom hit.
Det kommer att bli bra.
Allt kommer att bli bra.
Det lovar jag.